Title: Rozložení hmotnosti a % tuku na jednotlivých segmentech těla u mládežnické reprezentace na střední tratě
Author: David
Last saved by: Ondřej Falešník
Company: FALON

Rozložení hmotnosti  na jednotlivých segmentech  dolních končetin              u mládežnické reprezentace na střední tratě
Leona  Kulichová, Hana Nováková
FTVS UK, laboratoř sportovní motoriky

Teoretická východiska
Sportovní antropologie se zabývá výzkumem morfologických a funkčních podmínek lidské motoriky a vlivem morfologických parametrů na sportovní výkon (RIEGEROVÁ, ULBRICHOVÁ 1993).
Sportovec podléhá dlouhodobému tréninkovému zatížení, které má určitý objem a intenzitu. Stejné nebo podobné zatížení, byť odpovídá věku dítěte, způsobuje u jedinců různé změny v oblasti fyziologické, morfologické i psychické (BOUCHARD, MALINA 1997). 
Základním morfologickým parametrem, ze kterého je nutno vycházet při hodnocení dynamiky lidského pohybu, je hmotnost. Vzhledem ke složitosti tohoto parametru je však nutno zkoumat i jeho komponenty (frakce), které lze z hlediska pohybových projevů označit jako aktivní a pasivní složky.
Frakcionaci hmotnosti je možno chápat ze dvou aspektů – hodnocením  podílu jednotlivých tkání na hmotnosti těla jako tzv. tělesné složení  a hodnocením hmotnosti jednotlivých tělesných segmentů jako článků kinematického řetězce (distribuce hmoty) (RIEGEROVÁ, ULBRICHOVÁ 1993) 
Hmotnosti jednotlivých segmentů těla zjišťovali dle metody ATHOS –ULBRICHOVÁ. Metoda respektuje individuální variabilitu distribuce hmoty těla. Variabilita vyplývá z rozdílného regionálního rozvoje svalstva, rozložení tuku a odlišné délkové proporcionality u sportovců různých sportovních disciplín, což se může významně projevit i ve výsledcích analýzy techniky sportovního pohybu (NOVÁKOVÁ 1984). 

Soubor
Bylo celkem otestováno  9 běžců ve věku od 16 do 18 let.

Použité metody
A. Metoda Athos – Ulbrichová – odhad hmotnosti segmentů 
1.	Zjištění antropometrických vstupních hodnot – hmotnost těla, obvodové rozměry, výška segmentů, kožní řasy
2.	Výpočet objemu segmentů, korigovaného objemu segmentů
3.	Výpočet denzity segmentů
4.	Výpočet hmotnosti segmentů (u jednotlivých hmotností je odečtena složka tuková a kosti)
B. Z - test – standardizovaná hodnota, která určuje úroveň individuální hodnoty vzhledem   
    k modelovým hodnotám.
    Modelem byly matematicko – statistické charakteristiky longitudinálního šetření skupiny    
    sportujících chlapců ve věku 16 – 18 let.
    Skupina byly v letech 1982 – 1990 testována stejnou metodou. V té době absolvovali  
    chlapci základní atleticko – herní tréninkovou průpravu.  

Cíl
Cílem tohoto testování bylo porovnat údaje, rozložení hmotnosti na jednotlivých segmentech dolních končetin u  současné  atletické mládežnické reprezentace na střední tratě s modelovými hodnotami. 

Výsledky
Z tabulky 1 a grafu 4 vyplývá, že výška,  hmotnosti proximální části stehna, distální části stehna i stehna celkově jsou u mládežnické reprezentace běžců v porovnání s modelovou skupinou v nadprůměru.
Celková hmotnost běžců,  hmotnost proximální části, distální části lýtka i lýtka celkově jsou vzhledem k modelové skupině v průměru.
Standardizací (Z – testem)  jsme porovnali individuální hodnoty sportovce vzhledem k modelovým průměrným hodnotám. Pásmo  průměru je od +0,5 do -0,5 (graf 1, 2, 3).
Po zhodnocení základních antropometrických parametrů, jsme zjistili, že 3 běžci jsou svojí hmotností v nadprůměru vzhledem k modelu, ve výšce jsme nalezli větší diferenciace v úrovni. 
Pouze jeden běžec je v hodnocení hmotností jednotlivých částí stehna i stehna celkově v průměru, ostatní jsou v nadprůměru vzhledem k průměrným  modelovým hodnotám.
Co se týče rozložení hmotnosti na lýtku, zjistili jsme větší rozdíly v proximální části lýtka než v distální. 

Závěr 
Po konfrontaci našich výsledků s modelovými hodnotami jsme došli k závěru, že běžci mají vyšší hmotnost jednotlivých částí stehna i stehna celkově. Důvodem může být zařazení  více speciálních  tréninkových prostředků  v silové přípravě běžců (např. posilování se zátěží, odrazy, běh se zátěží). 
Zajímavé také je, že 4 z 9 běžců mají velký rozdíl  mezi oběma částmi lýtka, což se v celkové hmotnosti zahladí. Důvodem může být rozdílná úroveň umístění nejširší části lýtka, respektive různá délka proximální a distální části lýtka.

Bibliografická citace

BOUCHARD, C., MALINA, R.M., PÉRUSSE, L. Genetics of fitness and physical    
 performance. Human Kinetics, Champaign, 1997.
KULICHOVÁ, L. Střednědobý pohybový výkon adolescenčních jedinců, jeho charakteristika a možnosti ovlivnění. Projekt disertace, FTVS LSM.
NOVÁKOVÁ, H. Motorický vývoj a somatický vývoj. TVSM. 1997, č. 8, s. 37 – 42. ISSN 1210 – 7689.
RIEGEROVÁ, J.,  ULBRICHOVÁ, M. Aplikace fyzické antropologie  tělesné výchově a sportu (příručka funkční antropologie). 1. vyd. Olomouc: Vydavatelství Univerzity Palackého, 1993. 191 s.

Mgr.Leona Kulichová, PaedDr. Hana Nováková
FTVS UK, LSM 
José Martího 31
162 52 Praha 6 - Veleslavín 
e-mail: leona.kulichova@centrum.cz 

TABULKA 1.

Hodnocené parametry | Modelové hodnoty | Hodnoty testovaného souboru | Hodnocení
Výška (cm) | 175 ± 6,38 | 179,16 | mírný nadprůměr
Hmotnost – celková (kg) | 63,99 ± 10,37 | 67,58 | průměr
Hmotnost proximální části stehna (kg) | 4,86 ± 0,76 | 5,73 | nadprůměr
Hmotnost distální části stehna (kg) | 3,24 ± 0,39 | 3,65 | nadprůměr
Celková hmotnost stehna (kg) | 8,10 ± 1,14 | 9,38 | nadprůměr
Hmotnost proximální části lýtka (kg) | 1,86 ± 0,31 | 1,88 | průměr
Hmotnost distální části lýtka (kg) | 2,32 ± 0,31 | 2,30 | průměr
Celková hmotnost lýtka (kg) | 4,18 ± 0,43 | 4,16 | průměr

Graf 1

Graf 2

Graf 3

Graf 4