Title: Název příspěvku: Fitness – trendy a perspektivy
Author: Stackeová
Last saved by: Ondřej Falešník

FITNESS – TRENDY A PERSPEKTIVY
Daniela Stackeová
Univerzita Karlova Praha, Fakulta tělesné výchovy a sportu
Katedra psychologie, pedagogiky a didaktiky sportu

1. Historie a vývoj fitness v ČR
Kulturistika má v naší zemi dlouhou tradici. Před rokem 1989 byla organizována v rámci ČSTV a tradičně se dělila na tzv. kondiční kulturistiku, tzn. posilovací cvičení s nesoutěžními cíli, a soutěžní kulturistiku. 
Kondiční kulturistiku neboli fitness můžeme definovat jako cvičení ve fitness centrech, jehož náplní je cvičení s volnými činkami a cvičení na trenažerech, doplněné o aktivity aerobního charakteru na speciálních trenažerech, dodržování určitého dietního režimu včetně použití doplňků výživy a o celkový životní styl, jehož cílem je rozvoj celkové zdatnosti, zlepšení držení těla, zlepšení postavy při současném působení na upevňování zdraví a rozvoj síly (Kolouch, 1990).
Vzhledem k poměru času, který cvičení ve fitness centru vyžaduje, a jeho efektu na pohybový aparát a na organismus celkově je v dnešní době charakterizované přemírou stresů a hypokinézou (nedostatek fyzické aktivity, který má negativní vliv na pohybové a funkční možnosti lidského organismu a posléze na zdraví jedince, dochází ke zhoršení svalové koordinace, držení těla, snižuje se kloubní pohyblivost, svalstvo atrofuje a snižuje se výkonnost kardiovaskulárního a respiračního aparátu) fitness, pokud je správně prováděné, velmi vhodnou pohybovou aktivitou. K jeho výhodám patří mimo jiné možnost začít z jakékoliv výchozí úrovně nezávisle na věku, pohlaví či různých zdravotních omezeních, možnost provozovat cvičení celoročně a možnost individualizace cvičení dle vstupního stavu a cílů cvičení.
Název „kulturistika“ má za základ latinské „kultura“ – zušlechťovat, pěstovat.
Anglický název „Body Building“ dobře vystihuje hlavní účel tohoto cvičení, tj. ovlivnění tvaru a rozměrů těla. První systémy takového cvičení se začaly objevovat již na počátku minulého století. Nejznámější z nich je systém Angličana Eugena Sandowa (1867-1925), který vypracoval speciální sestavu cviků se zátěžemi, jejímž cílem byl symetrický rozvoj všech svalových skupin. V r.1903 vyšla v Londýně jeho kniha „Body Building“, která dala později v anglosaských zemích název celému hnutí. Výraznější rozvoj zaznamenalo toto cvičení po II. světové válce, kdy v r. 1946 byla založena mezinárodní federace kulturistiky IFBB („International Federation of Body Builders“), na které zpočátku participovaly USA a Kanada. Velkou zásluhu na jejím zrodu a vývoji měli Američané bratři Joe a Ben Weiderové. V současné době má tato federace více než 130 členských zemí a je šestou největší sportovní federací na světě.
V naší republice se kulturistika rozvíjí od 60. let. Za okamžik „oficiálního“ počátku kulturistiky u nás je považován rok 1964, kdy byla jako samostatná komise přiřazena ke vzpírání. Později se osamostatnila a rozdělila na tři směry: kondiční kulturistika, sportovní kulturistika a silový trojboj. I ten se později oddělil a v dnešní době existuje soutěžní kulturistika, v jejímž rámci vznikly soutěže fitness jako nová kategorie, a kondiční kulturistika ve smyslu výše uvedeného fitness. V období počátků kulturistiky byl v USA koncipován určitý tréninkový systém, nazvaný „Weiderovy tréninkové principy“. Původně byly tyto principy koncipovány pro výkonnostní kulturistiku s cílem maximalizace svalové hmoty a svalové síly. Jejich aplikace je možná pouze u jedinců geneticky disponovaných, dosahujících určité výkonnostní úrovně. Základem těchto principů byly tzv. „objemové“ či „základní“ cviky. Tento přístup pak byl v časopisech prezentován jako vhodný a účinný pro každého a dodnes podle něj cvičí většina návštěvníků fitness center. I v soutěžní kulturistice jsou dnes tyto principy přežitkem, protože tréninkové teorie se rychle rozvíjely a byly koncipovány nové trenažery. Základními cviky bylo cvičení s volnou zátěží, především tlak s velkou činkou vleže na lavici („bench press“), mrtvý tah a dřep s činkou, dále přítahy k bradě, bicepsové zdvihy s velkou činkou v stoji apod. Při všech těchto cvicích je extrémně zatěžována páteř a podporován rozvoj svalových dysbalancí. Při dlouhodobém provádění takového tréninku pak dochází ke vzniku vertebrogenních obtíží až nezvratným morfologickým změnám na kloubním a vazivovém aparátu. 

2. Analýza současného stavu
Po r. 1989 došlo k rozsáhlé komercionalizaci tzv. kondiční kulturistiky neboli fitness, došlo k obrovskému nárůstu počtu fitness center a i jejich vybavení je stále dokonalejší. Bohužel totéž nemůžeme říct i o odborné úrovni v této oblasti, o čemž svědčí časté případy zdravotního poškození návštěvníku fit center. Tento druh kondiční pohybové aktivity se vyvíjí nezávisle na kulturistice soutěžní, která díky své extrémní formě spíše ztrácí na popularitě. Určité spojení z minulosti stále přetrvává: časopisy určené pro „kulturistiku a fitness“, trenérské kursy pro „trenéry kulturistiky a instruktory fitness“ apod. Jako reakce na extrémní formu soutěžní kulturistiky poznamenané řadou steroidových skandálů vznikly soutěže ve fitness, nejdříve pouze žen a později i mužů, takže nastal problém s přesným vymezením názvosloví, především u termínu „fitness“. Soutěže ve fitness se od soutěží v kulturistice odlišují důrazem na pohybový projev, je omezena i tělesná hmotnost soutěžících s důrazem na kvalitu svalové hmoty, namísto hmotnostních kategorií jsou kategorie výškové a soutěžní postoje jsou pouze čtvrtobraty. 
Po r. 1989 fitness centra mohou a nemusí být organizována ve Svazu kulturistiky a fitness ČR. Tím zaniknul i jednotný systém školení trenérů, vznikla řada soukromých trenérských škol, vychází několik specializovaných časopisů, z nichž nejznámější je Muscle and Fitness, Svět kulturistiky, Fitness a Wellness, vychází řada publikací a článků v různých typech periodik, takže teorie fitness tréninku je značně neucelená, resp. žádná ucelená teorie v současné době neexistuje. Svůj podíl na tom má i fakt, že do roku 2000 patřilo provozování fitness center mezi nevázané živnosti a nebyla tedy třeba žádná kvalifikace, nyní je k získání živnostenského oprávnění pro provozování fitness centra nebo jiného sportovního zařízení třeba vysokoškolského vzdělání tělovýchovného zaměření, pro trenérskou či instruktorskou práci pak absolvování kursu u školicího zařízení s akreditací MŠMT ČR. V poslední době byla zaznamenána snaha Svazu kulturistů a fitness ČR o striktní oddělení kvalifikace trenér kulturistiky a instruktor fitness centra, přičemž skolení trenérů kulturistiky by bylo výsadou sportovního svazu.
U nás se o prosazování nové koncepce posilovacích cvičení zasadil Petr Tlapák, zakladatel trenérské specializace kulturistika na FTVS UK. Zdravotní aspekty posilovacích cvičení podrobně rozpracoval Vladimír Kolouch,  který se rovněž zasadil o popularizaci fitness u nás. Jeho výklad zdravotních účinků posilovacích cvičení je velmi cenný již z toho důvodu, že řada lékařů na základě naprosté neznalosti fitness jej považuje za jakýsi „vzpěračský“ trénink a popírá jeho účinky v oblasti prevence kardiovaskulárních a dalších tzv. civilizačních onemocnění.
Požadavek nové koncepce cvičení ve fitness vychází nejen z rychlého vývoje této oblasti, ale také ze změny spektra návštěvníků fitness center a jejich motivace k této aktivitě. Zatímco dříve převládaly motivy kondiční a estetické (změna tvaru těla ve smyslu zvýšení podílu svalové hmoty a redukce podkožního tuku), v současné době u řady návštěvníků fitness center nabývají na váze motivy zdravotní (prevence a terapie bolestí zad, prevence a terapie civilizačních onemocnění apod.), cvičení se stává součástí životního stylu s důrazem na jeho psychohygienický antistresový význam.
Nová koncepce posilovacích cvičení vychází vzhledem k tomuto faktu nejen z metodiky kulturistického tréninku, ale také z fyzioterapie, kineziologie, neurofyziologie, tělovýchovného lékařství, psychosomatiky a dalších oborů.

3. Perspektivy dalšího vývoje
Z výše uvedeného vyplývá, že v současné době chybí v oblasti fitness ucelená a vědecky podložená koncepce. Školení trenérů kulturistiky a instruktorů fitness spadá do kompetencí  Svazu kulturistiky a fitness ČR, akreditovaných soukromých trenérských škol a vysokých škol tělovýchovného zaměření, které by z  hlediska odbornosti měly hrát zastřešující úlohu.
Z těchto důvodů a také vzhledem k tomu, že v oblasti fitness nachází uplatnění stále více absolventů FTVS UK, byl v loňském školním roce zaveden do výuky studentů zaveden povinně volitelný trojsemestrový předmět Fitness. V současné době jsou v tisku i studijní texty pro tento předmět, které jsou prozatím pilotním materiálem a počítáme s jeho dalším rozšířením. Do budoucna považujeme za stěžejní úkoly jednak úplně vydělit teorii kulturistického tréninku a cvičení ve fitness centrech, jednak jasně specifikovat metodiku cvičení podle jeho cílů (tvarování postavy, kondiční trénink, cvičení při bolestech v zádech apod.) a definovat specifika cvičení jednotlivých skupin návštěvníků fitness center (cvičení mládeže, seniorů, žen apod).

4. Literatura
1.	KOLOUCH, V., KOLOUCHOVÁ, L. Kondiční kulturistika. 1. vyd. Praha : Olympia, 1990. ISBN 80-7033-041-4.
2.	STACKEOVÁ, D. Vliv posilovacích cvičení na psychiku – možnosti cíleného ovlivnění. Disertační práce. Praha : FTVS UK, 2002.
3.	TLAPÁK, P. Tvarování těla. 1. vyd. Praha : ARSCI, 1999. ISBN 80-86078-00-0.

PhDr., Ph.D. Daniela Stackeová 
FTVS UK, katedra PPD
José Martího 31
Praha 6 Veleslavín
16252
e-mail: stackeova@ftvs.cuni.cz